Боян Бойчев
На Ели

chitanka.info

Този ден е тъй светъл и чуден!

Защото светла и чудна си ти.

Невероятно, но пак се събуждам

От слънцата на твойте очи.

Утрото идва с мисъл за теб —

Откъде изгряват двете слънца?

Отговор търся на въпроса нелеп

В среброснежната суета на деня.

В стаята тихо струи светлина,

Две слънца поглеждат отгоре,

Небето е сребърнобяла река

И мие бреговете на моя прозорец.

А ти вървиш по бяла пътека

Сред дървета от сребърен сняг

И под игривите стъпки полека

Прозвънва кристалният свят.

Като пухчета в твойте коси

Падат снежинките и се лутат,

Ти с тези слънца ги плени

И ги превърна в зимни светулки.

Аз стоя, аз съм също пленен

От очите слънца и ги гледам,

В светлия, в чудния ден заслепен

Протягам ръцете към тебе.

Нека навън да е минусов студ,

Подай ми ръцете си да ги стопля,

И буря да вие — пак ще съм тук,

Пак ще е топло и тихо наоколо.

Спуска се нощ — светла и чудна,

Защото светла и чудна си ти!

Как да спя?! Аз пак съм буден

От очите — две мои луни.

ноември 1998 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.